Min historie må aldrig blive fortalt.
Jeg skriver den igen og igen, hvor vi end finder tilflugt.
Jeg skriver om det, jeg ikke må sige højt.
Sandheden.
Jeg skriver alt det, jeg ved. Så smider jeg siderne for vinden.
Måske kan fuglene læse dem.
Er den her din? Jeg finder ofte de papirlapper her.
De må komme ned fra nogens vindue.
"Hun ville have kvalt barnet lige efter dets fødsel."
"Men noget fik hende til at kigge på det."
"Hun hørte det mægtige hjerteslag og lugtede barnets blodige hoved."
"Og kærligheden forvirrede hende." Det er bare en papirlap.
Men der findes en historie der. Det mærker man. Skal vi gå lidt?
Min historie begynder med Clara.
En dag vil den ende med hende.
Clara. Fuld af hemmeligheder.
Min frelsende engel. Min byrde.
Min muse.
Så!
For fanden da. Wendy!
Din!
Dit svin! Så I det? Han angreb mig sgu.
- Hun bed ham i næsen. - Han fortjente det!
- Ernie, få ham ud herfra. - Min næse!
Vil du have en kop te?
Værsgo at komme indenfor.
Jeg har arbejdet her i 14 nætter. Kom med min løn!
Hvad for en løn?
Undskyld mig. Har I set hende?
Nej, desværre ikke.
Nej.
- Hvad laver du? - De skylder mig penge.
Hej, Clara.
- Hun er den værste, vi har haft. - Synd. Hun var ellers morbidt sexet.
Clara!
Pis!
Den kedsommelige jagt, jeg har været igennem. Du har spildt min tid!
Du ville forråde nationer med dit hor. Du ved, hvem jeg søger.
Hvor er hun? Hvor?
Engang var jeg ham.
Og hvad angik den pige... så forvirrede kærligheden mig.
Jeg har elsket hende hele livet.
Din hustru?
Hun var gift med min bror John.
Lykkeligt gift.
Hun kendte ikke til mine følelser. Heller ikke han.
Der kommer en tid, hvor ens hemmeligheder bør blive fortalt.
Du har hemmeligheder, ikke sandt?
Da jeg var dreng, blev der fortalt en historie-
- om neamh-mairbh. Gengangerne.
Hverken døde eller i live.
Vores præst plejede at fortælle den for at skræmme os.
Jeg hedder Eleanor Webb.
Eleanor Webb... Jeg er klar.
Er du sikker på det?
Jeg har tilbragt tid nok her. Tro mig.
Jeg føler en stor fred.
Som om ordenen vil blive genoprettet.
Hun er en vederstyggelighed.
Jeg ved ikke, hvad det betyder.
- Hvor skal du hen? - Jeg ville rense dine sår.
De er iøjefaldende.
I al den tid, du har haft, har du intet lært.
Du er i sandhed primitiv.
Luk øjnene.
- Clara? - Ud med dig!
Hvorfor tog du en med her til? Vi bor her!
Eleanor, vi skal væk herfra. Jeg var nødt til det!
En dag vil du forstå det. Du aner ikke, hvad fanden jeg gør for dig!
- Gjorde du det der for mig? - Pak. Pak, sagde jeg!
- Hvem var han? - Ingen.
En mor badede sit barn en aften
Den yngste af ti, et lille myr
Moren var tyk, og barnet var tyndt
Barnet var blot et skelet dækket af hud
Mor vendte sig mod sæben på hylden
Tak!
- Vi har været her før. - Ikke så meget pjat. Kom nu.
Husker du det ikke?
- Det her bliver godt. - Det sagde du også sidste gang.
Det hul, vi har forladt? Jeg har allerede glemt det.
- Hvad er der? - Man kan ikke ignorere sin fortid.
Jeg er interesseret i nuet, okay?
Fjollede skid.
Gå over og prøv forlystelserne.
Jeg skal tjene penge til os.
Gå.
Clara er aldrig alene. Hun finder penge og selskab hver dag.
Det er let for hende. Også at lyve.
Hvem er det? Kender du hende? Har du set hende før?
Men jeg holder af ensomheden.
Jeg går, og fortiden går med mig.
Den lever.
- Hej. - 50 for et blowjob, 100 for det hele.
Har de ansat dig?
Du er gademusikant. Send en hat rundt. Det gør intet.
Det var fantastisk.
Kan du tale?
Jeg har ikke nogen hat.
- Hvordan husker du alle noderne? - Jeg husker alt. Det er en byrde.
Så...
Kan du noget mere? Prøv at live dem op.
Stedet er fyldt med dødbidere.
Jeg er nødt til at gå.
Jeg har fri kl. 22!
Kom ind.
50. Skønt.
Er du så på ferie?
Eller bor du her? Og du fik lyst til lidt selskab?
Hun...
Hvem?
Mor. Hun døde.
Det er jeg virkelig ked af at høre.
Hendes begravelse... Jeg kunne ikke.
Jeg har ikke været udenfor siden dengang.
Din sorg viser, hvor højt du elskede hende.
Og kærlighed er noget meget godt.
Hun havde nok været stolt af dig.
Sådan en fin søn som dig.
Nej, jeg gjorde hende aldrig stolt. Jeg...
Jeg tager ikke engang min telefon.
Jeg kan ikke betale hendes gæld. Jeg fandt 50 pund-
- og hvad gør jeg så med dem?
Menneskelig kontakt.
- Er du okay? - Ja. Det må du undskylde.
- Jeg hedder Camilla. - Noel.
Hvilken forretning havde din mor så?
Et pensionat. Jeg ødelagde det.
Er det et stort sted?
Ja, det er ret stort.
Vil du stadig? Skal vi så gå hjem til dig?
- Ville det ikke være hyggeligt? - Jo, du kan komme med mig hjem.
- Godt, at du ventede på mig. - Det gjorde jeg ikke.
- Hvordan lærte du at spille sådan? - Jeg øvede mig.
I hvor lang tid?
200 år.
Ja, så længe føles det, ikke sandt?
Jeg sendte en tekop rundt. Der kom lidt penge til dig.
Der er ikke så mange.
Tak.
Den papirlap... Det er mit telefonnummer.
Jeg har ikke en telefon.
Så... Hyggeligt at møde dig.
Farvel.
Ella, Ella! Se, hvad jeg fandt!
Vi er unge damer i nød.
Ved du, hvem Noel er? Vores ædle riddersmand-
- der vil frelse os fra det onde.
Det her er min lillesøster.
- Dav. - Hej.
Sådan. Jeg har ledt efter dig overalt.
Jeg kan ikke finde mine nøgler. Jeg skal bare lukke op.
Kom indenfor.
Jeg stoler altså på dig, Camilla.
- Gør det ikke. - Nej da.
Her er ikke så ryddeligt.
Det var et hotel førhen. Og et pensionat.
Mor havde de ti øverste etager. Før havde hun et pensionat der-
- men så var der mest sociale tilfælde. Hun ville ikke af med det.
Hun elskede udsigten.
Man kan se molen heroppefra.
Her har vi spisesalen.
Jaså. Det er et behageligt sted.
- Det er skønt. - Her er som sagt lidt rodet.
Jeg ventede ikke gæster.
Vis min søster hendes værelse først.
Ella? Lad mig vise dig dit værelse.
Jeg gik rundt og... smadrede ting.
Jeg ville ikke se mig selv.
Camilla sagde, at I også mistede jeres mor.
At hun er din værge.
Det er modigt af hende.
Jeg forstår, hvad hun er nødt til at gøre.
- Gør du det? - Hun har jo brug for penge.
Hvad jeg prøver at sige...
Jeg er ligeglad med det. I må godt blive her.
Tak.
Kun de, der er villige til at dø, vil finde evigt liv.
Så, gå nu ind.
- Det her er afslutningen. - På hvad?
Tiden.
GRUSOMT FUND I UDBRÆNDT LEJLIGHED
- Hvem var han? - Det er fortid, Ella. Glem det.
- Hvem var han? - Et monster. Jeg burde belønnes.
- Tager vi videre i dag? - Er du træt, min skat?
Vi bør nok blive her i nogle dage, ikke?
Ja, vi kan holde lav profil. Hvile lidt, tjene lidt penge.
- Jeg kan starte en forretning. - Nej.
Hold nu op. Det her sted er perfekt.
- Kan vi ikke finde en anden måde? - Bare rolig.
Jeg sørger for, at du ikke bliver indblandet.
Det må du undskylde, skat.
Jeg troede, du var en drøm og ville være væk, når jeg vågnede.
Hvorfor skulle jeg forlade dig? Du har alt, jeg har brug for.
Eleanor Webb. Se på dig.
Fager som en lilje.
Jeg kender din mor.
Min mor er død.
Har de sagt det til dig?
Du er vokset op med løgne.
Din mor... Din mor stjal noget fra mig.
Og nu vil jeg stjæle noget fra hende.
Der findes ingen kur mod min sygdom, og når jeg er færdig med dig-
- er du ikke et barn længere. Se på mig!
Ella?
Er du okay?
Camilla sagde, at du boede på et børnehjem. Hun sagde, at...
Hun sagde, at du kom ud for slemme ting der.
Du skal vide, at intet slemt vil ske for dig her.
Det lover jeg. Okay?
Hun hedder ikke Camilla. Hun er ikke min søster. Hun er...
- Jeg hedder Claire. - Hun hedder Clara.
Men jeg foretrækker Claire.
Claire.
Stop det. Hvis du fortæller ham det, så dræber jeg ham.
- Vil du ikke fortælle det til nogen? - Vi har regler. Du skal følge dem!
Hvor meget tjente din mor så på en uge?
I højsæsonen tjente hun cirka 1.000 pund.
Det kan vi tjene på en aften. Du kan betale al din gæld, Noely.
Jeg vil redde dig fra det liv.
Det behøver ikke være mig. Vi kan anskaffe nogle piger.
Men det her er min mors hus.
Han er så fin
som en skøn årgangsvin
Ak, hans blod er rubinrødt
Der var engang, da intet fandtes her.
Der var intet hotel, ingen promenade.
Blot en strand. Net, der hang til tørre.
Store krigsskibe i bugten.
Og børn, der samlede hjertemuslinger ind.
Min mor var et af de børn, barfodet i sandet.
Kan du høre mig?
Min mor lever af menneskeblod. Det har hun gjort i to århundreder.
Men engang var hun en ung pige som dig.
Hun har aldrig talt om sin familie. Sådanne ting har hun måttet glemme.
Så hendes historie begynder med to officerer.
Er de søde? Må jeg prøve en?
En af dem var kadet Darvell.
Her. En perle til en perle.
Den anden, hans overordnede, var kaptajn Ruthven.
- Vil du ride med mig? - Hun er kun et barn, Ruthven.
Derfor kan hun vil godt ride?
Du skal ikke følge med ham.
Perlen holder sig for altid uskyldsren-
- imens østersen rådner omkring den.
Jeg har en gave til dig.
Kaptajn Ruthven!
Her er en skat, jeg fandt på stranden.
Velkommen, min kære. Du skal ikke være bange. Kom her.
Lad mig vise dig kaptajnens yndlingsrum. Her er du blandt venner.
De gav mig ingenting, sir. De tog kun.
Jeg gav dig din profession. Velkommen til voksenlivet.
Hvor mange historier begynder sådan? Tusinder og atter tusinder.
Jeg kommer tilbage.
For at se, hvad du har lært.
Hvorfor græder du? Jeg har en herre, der vil få dig til at smile igen.
Ingen børn her. Den regel kender du.
Der var engang... da jeg blev født.
På dagen, hvor man fødes, er man i størst fare for at blive myrdet.
Flere mennesker dræbes af mødre end af fremmede.
Min mor prøvede at myrde mig.
Men kærligheden forvirrede hende.
Hun skrev: "Det her er min datter, Eleanor Webb."
"Hun skal have et godt liv. Jeg betaler for hendes underhold i guld-
- som jeg vil efterlade hver måned."
"Hun skal skånes for et liv som mit, der var ødelagt fra starten."
"Sig til hende, at jeg er død."
Så jeg levede et rent liv.
Jeg sang de forældreløses sang.
Jeg lærte, at dyd og beskedenhed var min vej til lykke.
Jeg boede på Northhavens private børnehjem.
Jeg ville ønske, at jeg kunne have kaldt det hjem.
Undskyld!
Hvor klamt!
- Jeg skal hjem. - Lad mig skaffe hjælp.
Jeg har din cykel.
- Du skal sys. - Skulle du indskrives?
- Hvad? - Er du begyndt på skolen?
- Det ved jeg ikke. - Efterlad cyklen der.
Jeg hader blod. Gider du ringe på?
Gode Gud, hvad er der dog sket? Mark, Mark!
Han bløder!
Jeg har ham. Hent nøglerne.
Er du hans kæreste? Hvor er nøglerne?
Har han fortalt dig det?
Har du nøglerne?
Hold hånden oppe!
Kør, kør!
Du fortjener bedre end det.
- Vil du kysse mig? - Hvorfor det?
For at fejre min syndighed.
Verden bliver smukkere uden dig.
Bare rolig. Jeg har dig. Bare rolig.
- Jeg vil dø. - Nej, du vil ej. Ikke i dag.
Hvis du stadig vil dø i morgen, så gør jeg det selv.
Halløj? Hej.
Er der stadig besøgstid?
Tak, for at du bragte ham hjem.
Han har intet sagt om dig. Det er typisk drenge, ikke?
- Har I været sammen længe? - Vi har lige mødt hinanden.
Det glæder mig at høre. Hvad hedder du?
- Eleanor. - Gabi.
Han tager antikoagulant. Det er derfor, han blødte så meget.
Han har kæmpet med leukæmi i årevis.
Han er i bedring nu, så vi håber, at det snart er forbi.
Han er så fuld af liv.
Du må ikke sige, at jeg var her.
Engel.
Fred være med dig.
Må lyset skinne på dig.
Du er kommet for at hente mig.
Tilgiv mig for det, jeg er nødt til at gøre.
Hej!
Kan du tale?
Taler du engelsk, din lille skolepige?
Hun må hellere betale lige så godt, som hun tier.
Vi laver måske noget lesbisk.
Det er min lillesøster. Hun drikker ikke, og I lader hende være!
Jeres kunder venter. Vær professionelle-
- for ellers kan I sutte pik ude på gaden igen. Ud!
Jeg vil prøve at holde dig uden for det her. Vi behøver pengene!
- Drop den snerpede attitude. - Jeg har set det tusinde gange før!
Hvad skal vi ellers gøre? Du takker og respekterer mig aldrig for noget.
- En mors job er at skaffe penge. - Hun skal give sit barn et godt liv!
Hvad er det her dog for et liv?
Mennesker fortæller historier. Det er noget, der samler os.
Igennem historierne forstår vi os selv-
- og vi lærer at forstå verden.
Så luk øjnene.
Vores oplevelser er udgangspunktet for vores kreativitet.
Tænk på jeres tidlige barndom.
Når jeg siger jeres navn...
...så giv mig et minde. En detalje, en fornemmelse, en følelse.
Det første, I tænker på.
Ella...
- Eleanor. - Mor.
Hvad var der med hende?
Hun kom til tagvinduet om aftenen.
- Jeg var bange. - Hvorfor?
Jeg havde altid fået at vide, at hun var død.
Hvad skete der så?
Ansigtet i vinduet var for virkeligt til at være et spøgelse.
Men det kunne ikke være en levende.
Ja... Min ven, David Atkinson...
Jeg er den eneste person, som kan se ham.
Jeg var nok for meget alene, og David Atkinson-
- plejede at dukke op på mit værelse.
Og så legede vi sammen.
Jeg voksede vist fra ham.
Han kom, indtil jeg var syv eller otte år. Ja.
Tak.
Det mærkelige er, at...
...jeg senere fandt ud af, at husets tidligere familie hed Atkinson.
De mistede et barn. Det var vuggedød.
Og barnets navn... var David.
Jaså. En god historie.
Rejs jer op. Jeg vil have, at I skal tænke på-
- hvem I er, og næste gang-
- vil jeg gerne have en stil med titlen...
..."Jeg er".
Der findes kun én regel: Det skal være sandt.
Du hører ikke hjemme her.
Det er min mors hjemby.
Vi flyttede her til, da jeg blev syg.
Sundhedsplejen her er gratis-
- og jeg var lidt af en...
...belastning for vores begrænsede resurser.
Min far pendler. Jeg tror ikke, han kan lide det, men...
Hvordan griber du det an?
Min mor sagde, at du besøgte mig på hospitalet.
Hun tror...
...at du er min pige.
- Ville det være så slemt? - Det ville blive skæbnesvangert.
Altså... Jeg ved godt, at jeg er syg, men...
Nej. For mig, mener jeg.
Hvis du levede med en hemmelighed-
- som betød, at du altid skal lyve eller være ensom-
- og det altid havde været sådan, men du længtes efter en forandring...
Hvad ville du så have gjort?
Jeg ville fortælle hemmeligheden.
Fortæl mig den.
Min mor gjorde tre ting for mig.
Et: Hun skånede mit liv den dag, jeg blev født.
To: Hun betalte for mit underhold på sine knæ og sin ryg.
Og tre: Hun gav mig historien, jeg aldrig må fortælle videre.
Da jeg var seks år, var hun døende.
Piger som Clara levede ikke længe. Hendes lunger rådnede op.
Men hun klamrede sig til sit barske liv.
Hvor har du været henne? Kaptajnen har ventet på dig.
Kaptajn Ruthven var tilbage fra krigen.
Sørg for at straffe hende, sir.
Af alle de skøger, han havde skabt, var Clara hans favorit.
Hende vil I kunne lide. Hun er en vildkat.
Men så en vintermorgen... ankom en fremmed.
Er du syg?
Nej, sir.
Jeg husker dig.
Jeg har ændret mig, sir.
Og jeg? Har jeg forandret mig?
Det har jeg. Mere end du kan forestille dig.
Træk gardinerne fra.
Forbandede skøge, giv mig mørke!
Misfornøjer lyset dig?
Darvell.
Min ven.
Men jeg var jo hos dig. Jeg så dig død.
Jeg takker dig for din hjælp.
Hvad er det, du vil?
Jeg er ikke kommet for at tage, men for at give.
Jeg vender tilbage i aften. Som dig foretrækker jeg mørket.
- Nej! - Han svarede ved at tæve hende.
Som sædvanligt udholdt hun det...
...og ventede på, at stormen skulle løje af.
- Er det ikke for tidligt? - Det er bedre end for sent.
Imens dagen gik sin gang-
- fortalte kaptajnen om hændelser, der overgik hans forstand.
Vi blev sendt for at knuse et oprør på Irland.
Vi blev begge sårede af tiggerhorden.
Mine sår var overfladiske, men Darvell blev ramt af feber.
Den tærede hårdt på ham.
Jeg prøvede at få ham med hjem.
- Det var venligt af Dem. - Rejsen ville gøre ham mere syg.
Darvell var rig og naiv.
Han havde ingen arvinger. Jeg begyndte at ønske, at han var død.
Men før døden tog ham, kom to mænd ind i hans liv.
Lærde mænd, der forskede i døde sprog og gamle manuskripter.
Som om at den viden kunne holde døden på afstand.
Du har ledt det forkerte sted, min søn.
Her er den.
Tak... Tak.
Han sagde, vi skulle finde et alter, der havde helbredende kræfter.
Det befandt sig på en øde ø uden for en gold kyst.
Jeg så færden som en døende mands desperation.
Øen var som en sort tommelfingernegl, der stak op af havet.
Mere en klippe end en ø.
Roerne nægtede at gå i land. De sagde, at stedet var forbandet.
Der var stejlt, men Darvell klatrede videre.
Jeg troede, eller måske håbede, at hans hjerte ville give op.
Var det dit mål herude? En eremithytte?
Jeg hadede det sted.
Alle fuglene på himlen formørkede næsten solen.
De syntes at vide noget, vi ikke vidste.
Han sendte mig væk for at hente vand. Det var en list.
Jeg fandt et lig.
Han trak ikke vejret mere. Hans sjæl var borte.
Jeg løb derfra og har aldrig talt om det siden.
Jeg tog hans ringe, og da jeg vendte hjem-
- tog jeg hans ejendom.
Alt, hvad jeg ejer, er hans.
Hvad vil han gøre?
Din svigerinde er død.
Det her er blot en skal, der er fyldt med ondskab.
Når vi ødelægger den, ødelægger vi kun ondskaben.
- Jeg lukker op. - Nej, jeg skal nok.
- Er du ikke en smule ung? - Er Eleanor hjemme?
Hvorfor dog det?
Fortæl hende, at jeg har læst hendes historie.
Men hun er ikke hjemme. Så. Af sted med dig.
Ella...
Jeg forstår, at vi kan tjene penge...
Hvis du ikke kan lide det, Clara gør, så sig det til hende.
Du kan heller ikke lide det, vel?
Hvorfor er hun sådan? Hvorfor er hun så?
Hvad skete der med hende, Ella?
- Hun blev bidt af en vampyr. - Ser man det?
En dreng spurgte efter dig. Jeg sendte ham væk.
Han har læst din historie.
- Hvilken historie, Ella? - Den om børnehjemmet og min søster.
Det er hjemmearbejde.
Til tider skræmmer du mig.
- Du må ikke. - Jeg gør det heller ikke.
- Det er sgu en genial historie. - Tak.
Men vi skulle jo skrive noget, der var sandt.
Jeg skrev den ikke som hjemmearbejde. Jeg skrev den til dig.
Jeg vil ikke lyve mere. Noget skal ændre sig.
Men det her? Det er jo den rene galskab.
Jeg troede... at hvis jeg fortalte det...
...så ville det hele brase sammen.
Ja.
Jeg tror, du prøver at sige, at du har været ude for frygtelige ting.
Men... hvorfor fortæller du ikke bare sandheden?
Jeg er Eleanor Webb.
Jeg har givet dig min hemmelighed. Jeg har fortalt, hvordan jeg lever.
Hej.
Vil du sætte pladen på?
Den hedder "Nacht und Träume".
Fred være med dig.
Må lyset skinne på dig.
Jeg synes, du skal læse det her.
Det er samme opgave hvert år, og så får jeg sådan en fantastisk historie.
Det er, som om Edgar Allan Poe og Mary Shelley fik et sært barn.
"En sand beretning om mit liv og min død-
- der begynder med mit fødselsår, 1804."
Som fiktion er den mørk, passioneret, voldsom-
- syg og aldeles fremragende.
- Men hun påstår, at den er sand. - Så jeg tror, hun har problemer.
- Hun er meget indadvendt. - Men hun ønsker at kommunikere.
Sikke en håndskrift. Og det sprog... Hvem skriver sådan nu til dags?
"Da mørket faldt på, vendte blodsugeren tilbage."
Kaptajn Ruthven forberedte sig på det værste.
Jeg tog dem og opbevarede dem.
- Tilgiv mig, min ven. - Tilgivelse er en kristen dyd.
Mine guder er ældre. Mere hensynsløse.
- Du døde. - Hvordan opnår man ellers evigt liv?
Jeg sendte dig ned for at hente vand.
Derpå mødte jeg den navnløse helgen.
Det her sker, når man beder om det.
Jeg rejste mig og så verden med nye øjne.
Alt, jeg betragtede, var forunderligt.
Men det havde en pris.
Min sjæl var fortabt.
Prisen for min eksistens er et offer. Det flyder fra...
Det flyder fra blod.
Hans blod er dit. Drik, min søn.
Det er en grum skæbne, men man har de nødvendige egenskaber.
Man er altid en overlever.
Jeg ville give min sjæl for at blive det, du er nu.
Lad det så være.
Evigt liv gives kun til dem, der er villige til at dø.
- Hej. - Vil du ovenpå?
Du kan få det sjovt nu.
Hallo?
Mr. Minton? Har jeg fået eftersidning?
Nej. Jeg prøver at skaffe information om en af vores nuværende elever.
Eleanor Webb. Hun skulle bo her.
Eleanor? Der er vel ikke noget galt?
Vi vil arrangere et møde for dem, der bekymrer sig om hende.
Er hendes forældre her?
Du skal tale med Claire, Eleanors storesøster. Hun er hendes værge.
- Er Claire her? - Nej, hun er... optaget.
Det er ikke det, du tror. Claire redder piger fra gaden.
Eleanor har skrevet en historie, hvor hun siger, at hun lever med vampyrer.
Vil du give Claire det her brev? Hvis jeg ikke hører fra hende i dag-
- så kontakter jeg socialtjenesten.
Og politiet.
Darvell gav altså kortet videre til din mor?
Nej, til kaptajn Ruthven.
Min mor så sin chance og tog den.
Din mær! Mær!
Hun stjal kortet og red ud i natten-
- imod sin ukendte fremtid.
Og hun begav sig over til ruinen?
Hvor en art blodsuger tog hende?
Jeg gav dig ikke min historie. Jeg blev forrådt.
Du må gå herfra når som helst.
Hvornår kom Clara så og hentede dig?
- Da jeg var 16. - Hvad gjorde hun i mellemtiden?
- Det har hun aldrig talt om. - Har hun ikke?
Hun siger, at hun ikke husker det, men jeg tror, at hun lyver.
Det er normalt for hende at lyve-
- men jeg blev opdraget til at fortælle sandheden.
Findes der andre som jer?
Jeg har aldrig mødt nogen. Clara har aldrig sagt noget om det.
Jeg tror, vi er de eneste, som er tilbage.
- Hvor ofte drikker I blod? - Jeg vil ikke tale om det.
Det er vel den usmagelige del af at være udødelig?
Hvis du ikke tror på mig, hvad skal det her så til for?
Eleanor, hvordan kan du være to århundreder gammel?
Igennem hvilket videnskabeligt mirakel?
Jo, ser du... Det er det, som er det svære.
Det er kun med tiden, at jeg kan bevise det.
30 eller 40 år ude i fremtiden-
- når du beskærer roser fra din rullestol-
- så går jeg forbi din havelåge og siger: "Hej, Morag."
Og intet vil have forandret sig.
Jeg vil være 16 for altid.
Du vil komme til at indse det, og det vil gøre ondt på dig.
Og jeg vil sige: "Må fred være med dig."
Og så vil jeg hjælpe dig af med smerten.
Hvorfor går du det ikke nu? Du kunne let overmande mig.
Du er ikke klar.
Hvordan gør du det?
Hvor er dine hugtænder? Hvorfor dør du ikke af sollys?
Hvordan kunne du give dem min historie?
- Jeg skrev den til dig. - Hvordan dræber du?
Jeg har aldrig... Folk skal indvillige i det.
- De skal ønske det. - At dø? Hvem fanden ønsker at dø?
- Til tider er døden en befrielse! - Du er altså moralsk?
- Jeg er skånselsløs. - Pis og papir.
"Jeg er 206 år gammel. Jeg husker alt, og det er en byrde."
Det er ynkeligt.
Min mor holder en fødselsdagsfest for mig.
Det er ikke en fest som sådan, for jeg inviterer kun dig.
- Vil du komme? - Ja.
Godt.
- Hej. - Tillykke med fødselsdagen.
Til dig.
Skal jeg invitere dig indenfor?
Så må du hellere komme ind.
- Hej igen, Ella! - Hej.
Du må gerne prøve, hvis du har lyst.
Jeg ville gerne have et officielt møde med vejlederen og Eleanor.
Hvad er problemet? Hun plejer at være dygtig i skolen.
Eleanor skrev sin livshistorie og insisterer på, at den er sand.
Hun beskriver dig som en blodsuger-
- altså en form for vampyr.
Hun har sandelig en livlig fantasi!
Hun får vel topkarakterer? Hvem har ellers læst den?
- Du er hendes eneste værge, ikke? - Kæresten har vel læst den.
- Et stort ansvar for en så ung. - Jeg klarer det fint, tak.
Så jeg skyder svinet Ruthven og nupper kortet. Hvad ellers?
- Der ender historien. - Jeg fortalte hende det aldrig.
- Et mere formalt møde kan måske... - Jeg burde have dræbt Ruthven, men...
Jeg skånede den skiderik. Lad mig fortælle dig, hvad han gjorde.
Men først kan jeg fortælle dig, hvordan det var for mig.
Det var vidunderligt.
Jeg havde øjne, der så igennem løgne og lunger, der indåndede evigheden.
Det var, som om mit usle liv havde forberedt mig på det ene øjeblik.
Det var let.
- Hvor er Ruthven? - Han fortjente ikke din gave.
- Stjal du den? - Er vi tyve nu? Stjæler vi tiden?
Vi køber den. Med blod.
Vi er et broderskab. Der er ingen kvinder iblandt os.
Hvad er hendes herkomst? Og hendes tidligere liv?
Jeg var en skøge.
- Det hører fortiden til. - Nogle ting varer evigt.
Du skulle finde en mand, der påskønner vores arbejde.
Hvad laver I egentlig?
Vi er retfærdighedens spidse negle.
- Hvordan vil du bruge din gave? - Jeg vil straffe tyranner.
Og tøjle mændenes magt.
Hun burde ikke få lov til at overleve.
Vi har intet valg. Medmindre hun bryder vores regler.
- Du er ikke en del af vores orden. - Du er primitiv.
Vil du ikke tale på mine vegne?
De bandlyste mig. Udødeligheden var uudholdelig, når man var alene-
- så jeg vendte tilbage. Jeg så min datter vokse op.
Hun var min eneste forbindelse til alt levende.
Sov. Sov.
Du der.
Kom så.
På grund af Eleanor brød jeg deres regler.
- Hvordan? - Kvinder må ikke skabe.
Jeg tog min skat ud på øen og lod skabningen redde hende.
Og derfor vil de tilintetgøre os begge to.
Jeg havde nemlig begået en skæbnesvanger fejltagelse.
Jeg havde vist nåde. Jeg havde ladet Ruthven leve.
Eleanor!
Hils din mor. Velkommen til en langsom død.
Velkommen, skøge!
Dø, dø!
Nu ved du alt. Jeg er aldrig nådig.
Og viden er en skæbnesvanger ting.
Da jeg blev født, fandtes der kun syv planeter.
Neptun var ikke blevet opdaget endnu.
Der er meget mellem himmel og jord, som vi endnu ikke forstår.
Jeg fik kemoterapi i et år.
Jeg havde for meget tid alene i sengen, så...
...jeg lavede det her.
Det er dig.
Tæt på solen, hvor der er varmt og lyst.
Og det er mig.
Mit lys når knap nok frem.
Og der er koldt.
Tiden går så langsomt.
Du er ikke kold.
Alt uden for tiden er koldt.
Hvis du kysser mig nu, vil jeg så leve for evigt?
- Undskyld. - Vent!
Stop! Hvorfor stikker du altid af fra mig?
- Hvis du bliver hos mig, dør du. - Jeg dør alligevel.
Det er ikke liv, jeg tilbyder dig. Forstår du? Du vil tage liv.
- Med folks samtykke, som dig. - Det er stadig monstrøst.
Du skal lægge alt bag dig.
Undtagen dig.
Åbn din gave og vent, til jeg banker på.
Kevin. Vil du med til?
Der er du. Jeg var bekymret. Claire er ikke glad.
Jeg sendte pigerne hjem og betalte for deres togbilletter.
- Der bliver orden her fra nu af. - Jeg rejser.
Hvordan kunne du fortælle skolen det?
- Jeg hader din måde at tale på. - Du fortalte det til den lærer!
Han fortalte om dine fantasier og antydede, at jeg forsømte dig.
Forsømte dig! Vi har en regel, vi skal følge, og du brød den.
- Jeg vil måske løsrive mig. - Nej! De, der ved det, skal dø.
- Den regel fandt du på. - Nej, jeg beskyttede dig!
Din forpulede kusse. Jeg hader dig!
- Nej, lad hende være. - Kom tilbage, Ella!
Lad hende være i fred.
- Eleanor, du må ikke forlade mig! - Du gør det bare være.
- Du må ikke rejse bort! - Lad hende være.
- Mor. - Det er ikke sikkert!
Hun har ret til at rejse væk!
- Ved du, hvor hun bor? - Ja, på et hotel nede ved havet.
- Stoler hun på dig? - Måske. Jeg løj aldrig for hende.
- Hvad skal der ske? - Vi bringer hende i sikkerhed.
Vi vil bare tale med hende.
Du fortalte vel din kæreste om det? Ved du, hvad der sker med hans slags?
De er som en dødelig virus. Den skal udryddes. Jeg ved, hvor han bor!
Gør det ikke. Gå ikke, Clara!
Clara!
Hej... Frank.
- Hvor er Eleanor? - Må jeg komme ind?
Så må du vel komme herud, ikke?
Du er helt klart Ellas type.
Alvorlig, uvidende og lige så sexet som et par sko.
Jeg vidste, at du ville slås for at beholde hende.
Foreslår du, at vi skal slås, Frank?
Gør det. Slå mig ihjel.
Jeg har stadig fordelen. Hun forlader dig alligevel.
Frank, Clara er på vej. Luk hende ikke ind.
- Jeg er fanget. Hold dig fra hende. - Det er for sent, min skat.
Jeg vil aldrig tilgive dig!
- Eleanor, hvad sker der? - I må stoppe Clara.
- Jeg har hende i telefonen. - Ella, fortæl os sandheden.
Clara Webb. Du ved, hvem vi er, skøgemor.
- Jeg tager mig af Eleanor nu. - Ella!
De er fra politiet. De vil hjælpe os.
- Vi skal over til Frank. - Du skal have lægehjælp.
- Hvad laver I? - I behøver ikke at bruge håndjern.
Eleanor, jeg følger med dig.
- Du behøver ikke at være bange. - Selvfølgelig ikke.
Det er en ære at møde dig, Eleanor.
Jeg troede, at vi var de eneste.
- Du hørte vel om broderskabet? - Hvad taler du om?
Darvell, du er præcist, som jeg har forstillet mig. Hjælp mig.
Hvor kører I os hen? Vi er kørt forbi politistationen og hospitalet.
- Hvor skal vi hen? - Eleanor!
Ella! De vil tilintetgøre dig!
Darvell, lad hende gå!
Nu skal jeg vise dig, din lede skøge!
- Ja! - Åh Gud, du dræbte hende.
Så enkelt er det ikke.
- Mor! - Således renser jeg jorden!
- Tag det roligt. - Hvem er I?
Tag det roligt, sagde jeg!
Jeg hader grædende kvinder.
Fanden tage dig.
Jeg har fulgt jer i mange år.
Du tager kun dem, der er klar, og det har en vis elegance.
Du var dømt fra det øjeblik, Clara skabte dig.
Kvinder tillades ikke at skabe.
I hendes historier var du vidunderlig.
Du udviste medlidenhed og respekt.
- Du skænkede hende liv. - Hun stjal sit liv.
- Vær sød at stoppe ham. - Hun dræbte en fra broderskabet.
Det er utilgiveligt.
Utroligt, at to piger uden penge kunne undgå jer i en evighed!
- Hold hende nede. - Ella! Nej, nej...
Nej!
Ella! Lad være!
Hent det. Lige nu!
- Ella! - Det her er din sidste aften, heks.
Der her sværd kommer fra Byzans. Min souvenir fra korstogene.
- Må det sende dig til evigheden. - Vi mødtes på en strand som den her.
Jeg red væk med Ruthven.
Men det var dig, som var perlen.
Ser du, hvordan hun bruger sin snilde til sidste åndedræt?
Æren er din.
- Gør hvad I vil, men lad hende gå! - Hold hende stille.
- Stille, sagde jeg! - Hun vil dø på egen hånd!
Eleanor, min skat!
Du er i sandhed et vidunder.
Jeg har fulgt jer i årevis. Lhærdigt.
For hvis jeg ikke havde fundet jer, så havde de dræbt jer.
- Hvad vil de andre gøre? - Broderskabet er stærkt.
- De kommer efter os. - Med retfærdighedens spidse negle.
Rejser han med os nu?
Du kommer ikke med os.
Hvad?
Jeg sætter dig fri.
Du kan jo ikke leve sammen med din mor hele livet, vel?
Kom nu.
Kom her!
Af sted.
Kig fremad, ikke tilbage.
Altid.
Du jager de mægtige og beskytter de svage.
- Sådan vil jeg også leve. - Lev, som du vil. Jeg er ligeglad.
Hvad ønsker du dig mest af alt?
- Din tilgivelse. - Med tiden. Måske.
Hvad så med dit selskab? Tid har vi nok af.
- Jeg er bange. - Det skal du ikke være.
Jeg er Eleanor Webb.
Jeg smider min historie for vinden. Jeg vil aldrig fortælle den igen.
Nu begynder en ny historie.
Tage Visholt www.broadcasttext.com